![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEg4OecVQUpDP4aL5AxazQyCUrxjsRgnAorjppgBTsEeF_VAeT5jDKN5pJ2uyI1HbFMSe6QycpbKbAVwtQnmUxEM6Cz249FMFsGMOTC79tj2sQOs1WJHlcEhJgYpDxkFlNQ5o3BX1U_uqWco/s1600/6aika.jpg)
Дългоочакваната втора част на бестселъра на Антон Тодоров
„Шайка” залива сергии и
книжарници у нас в петък. Този път във фокуса на автора
са „Сергей, Гоце и другите”.
Интригуващ откъс от документалното изследване, базирано на
неизвестни документи от архивите на ДС, РУМНО, ЦК на БКП и други възлови
държавни институции.
Докато Сергей Станишев беше премиер на България по време на
предишната тройна коалиция, необичайно и необяснимо голямо влияние върху него
имаше Юрий Асланов. Това влияние винаги ми е било подозрително, докато в
документи на РУМНО (комунистическото военно разузнаване) не открих част от
обяснението – тези двамата, моля ви се, били братя!
Да, да, точно така. Не по кръв, а по закон. Според строго
секретен документ на РУ-ГЩ от 3 май 1988 година, подписан от зам.-началника
на Разузнавателното управление на Генералния щаб полк. Нинов, „…беше
установено, че „Виктор“ (това е псевдонимът на Юрий Асланов като СС на РУ-ГЩ –
бел. авт.) е осиновен син на др. Д. Станишев, което дотогава не беше отразено в
делото“.
За предателската промосковска политика на бащата на Сергей
Станишев едва ли е нужно да навлизам отново в подробности. Като секретар на
отдел „Международен“ на ЦК на БКП Димитър Станишев е бил директно подчинен на
съответния аналогичен отдел в ЦК на КПСС и на практика е бил съветски
колониален служител в България. Факт. Само това е достатъчно, за да се даде
еднозначна оценка на дейността му и тя не може да е различна от пълно
осъждане. А срещите с терористи от „Черен септември“ поставят един голям
„игнор“ върху всеки опит да се представя дейността му като нещо, свързано с
българските национални интереси.
При този произход чудно ли е, че неговият син Сергей
Станишев направи такава кариера и в „демократична“ България. Пак ще го кажа –
все повече се убеждавам, че част от българите май не стават за нищо друго,
освен за лош пример. С което съсипват каквато и да е възможност останалите да
си направят живота нормален. Навремето Димитър Станишев чрез московските си
връзки е удрял по едно рамо на доста политици извън България, сред които е и
бившият германски премиер Герхард Шрьодер – тогава млад и многообещаващ
западногермански политик. Шрьодер запомнил фамилията Станишев. Шрьодер
очевидно е много слаб кадровик. Сергей Станишев стана председател на БСП,
после премиер, после президент на ПЕС и няма никакво намерение да освободи
терена от присъствието си.
Мисля, че ако има единица за инат, то тя трябва да се нарече
на него – такова запъване рядко се среща. Покрай него цяла плеяда хрантутници
са се вкопчили във „фабриката за луксозни съдби“, каквато се оказа българската
политика и съпътстващите я прислужнически дейности. Тук братът на Станишев,
Юрий Асланов, се е развихрил здраво – от подходяща социология и данни, за да се
крепи кариерата на братчето, до важни кадрови назначения.
Но нека видим първо кой е Юрий Леонов Асланов. Роден е през
1952 година в София. Баща му, Леон Соломонов Асланов, е роден на 27 януари 1920
година, покойник от 1976 година. Леон Асланов е бил ректор на партийната школа
във Варна, после преподавател в партийната школа в София и зав. секция
„Съвременни политически учения“ в АОНСУ. Майката, Венезия Самуилова е член на
БКП и АБПФК (активен борец против фашизма и капитализма). Била е инструктор в
III районен комитет на БКП в София, зам.-директор на Двореца на пионерите.
Юрий Асланов е работил в САП „Търговия на едро“, където е
приет за партиен член. Завършва икономика на вътрешната търговия във ВИИ „Карл
Маркс“ и право в СУ. Работил е основно в профсъюзите, има завършен 45-дневен
курс на междуокръжната партийна школа за партийни секретари. През септември
1985 година е привлечен за секретен сътрудник на РУМНО от кап. Карло Георгиев.
За трите години сътрудничество с комунистическото военно разузнаване Юрий
Асланов се проявява като много негоден за информационна дейност.
Ето какво пише началникът на отделение II при Отдел Х в
РУМНО майор Валентин
Радомирски (запомнете това име) в „Отчет за среща със
сътрудника „Виктор“:
Срещата беше
организирана по инициатива на майор Радомирски и проведена от него на 26 май
1987 година 18.15 до 19.40 часа. Първата част се проведе в движение, а втора –
в лятната градина на ресторант „Рубин“ на площад „В.И.Ленин...“
ИЗВОДИ И ПРЕДЛОЖЕНИЯ
1. Сътрудникът показва нежелание за изпълнение на
поставените му задачи. Не спазва поетите задължения за провеждане на срещи и
предоставяне на материали или интересуващата ни информация. Изтъкваните от
него причини показват декларативна готовност за сътрудничество, която няма
засега практическо покритие. Не се очертават перспективи за успешна работа по
опер. №19929 чрез сътрудника (става дума за югославски гражданин с интересна
фамилия – бел. авт.). В отделни моменти е налице желание да използува
сътрудничеството с нас в свой личен интерес…
МАТЕРИАЛНО И ТЕХНИЧЕСКО ОСИГУРЯВАНЕ
На първата среща със сътрудника в ресторант „Рубин“ бяха
изразходвани общо 14 (четиринадесет) лева за три водки (две за сътрудника), две
кафета и две коли.“
Истинската причина обаче за изоставянето на Юрий Асланов
като секретен сътрудник на РУ-ГЩ е името и позицията на втория му баща –
Димитър Станишев. Същият оперативен работник Радомирски пише, че предишният
водещ офицер на Карло Георгиев „не е отразявал всички по-важни моменти в
оперативните документи или сътрудникът спекулира с името на предишния си
ръководител.
Като се се има предвид, че едва ли „Виктор“ има причини,
поради които да е скривал от ОР кой е вторият му баща… считам първия вариант за
по-правдоподобен.
Две десетилетия по-късно оперативният работник Валентин
Радомирски от РУМНО, който е водещ офицер на Юрий Асланов, става
външнополитически съветник на тогавашния премиер Сергей Станишев. Преди това е
съветник на Георги Първанов-Гоце, заедно с Петко Сертов, когото Станишев
назначи за шеф на ДАНС през 2008 година. От 1999 година Радомирски е шеф на
„Арсенал трейдинг“, която е собственост на „Арсенал“ АД. През 2006 година той
напуска фирмата и поста поема синът му Момчил Валентинов Радомирски.
На 5 април 2007 година Радомирски става член на борда на
„Булгаргаз холдинг“. В края на предишната тройна коалиция е изпратен посланик в
Букурещ, откъдето е отзован заради зависимостите си към комунистическите тайни
служби. Парадоксално е, че беше реабилитиран от своя колега от РУМНО, служебния
премиер Марин Райков, който го направи посланик за специални поръчения. После
пак ми разправяйте, че Марин Райков и назначилият го за служебен премиер
президент Росен Плевнелиев били десни. С такива „десни“ на дясното не му
трябват врагове.
Документ от архива на РУМНО, в който заместник-началникът на
военното разузнаване описва Юрий Асланов като осиновен син на Димитър Станишев.